Vil du nå dit møde med oprørerne, må du komme over det.
Godt gået. Vi er endt lige midt i et godt gammeldags statskup.
Ti stille! Hvorfor nu? Skal 2nd Mass være jeres syndebuk?
Jeg har ventet på, at dr. Manchester ville begynde at tænke klart.
Jeg tænkte på folket, som valgte civilt styre og ikke en militærjunta.
Vær ikke så naiv, Arthur. Rumvæsnerne skal nok finde os.
Vi har intet andet valg end at være offensive.
- Er De med os eller ej? - Ikke på denne måde.
Det Ny Amerika må ikke grundlægges med et statskup.
Arthur er gået for vidt, men fængsel? Og undtagelsestilstand?
Det er misforstået, sir.
Med tanke på jeres rygte troede jeg, at 2nd Mass -
- hellere end gerne ville angribe fjenden.
Jeg må have taget fejl.
Lås dem inde!
- Jeg værdsætter din solidaritet. - Det har intet med dig at gøre.
Nogen er brudt igennem afspærringerne! Af sted!
Forlad området!
Klar!
Afvent!
Vent! Det er oprørerne. Jeg kender den med det røde øje.
- Jeg sagde, gør klar! - Vent!
- Vi vil ikke skade jer. - Ben.
Har du det godt? General, bed dine mænd om at sænke deres våben.
Sir?
Skyd ikke!
Vi kan begynde nu, hvis det er i orden.
- Rart at se Dem igen, professor. - Synd, at sidste møde endte skidt.
Jeg bebrejder ingen, bortset fra vores fælles fjende.
- Hvad pokker foregår der? - Skitteren taler gennem drengen.
Hvad... hvad laver I her?
Kaptajn Weaver, De forstår ikke, hvor vigtig overherren, De fangede, var.
- Vi forsøgte blot at overleve. - Det er forståeligt.
Den overherre styrer alle operationer på den østlige del af kontinentet.
Hvis De havde kendt hans betydning, så havde De ikke ladet ham leve.
- Hvordan kan nogen være så vigtig? - Deres styrke er deres svaghed.
"Esphenierne" har enorm intellektuel kapacitet.
- De lagrer ikke noget på computere. - Har de det hele i hovedet?
Hver af dem styrer store sektioner af deres interplanetariske operationer.
Eftersom de taler gennem tøjlede arter, må planerne holdes hemmelige.
Jeg forstår ikke, hvordan det angår os.
Var overherren blevet dræbt, var operationerne i vores del af verden -
- brudt sammen i et komplet kaos.
- Men hvilken rolle spiller det nu? - Vi har sporet hans bevægelse.
Vi ved, hvor han befinder sig, og hvornår han vil være sårbar.
Et stort våben er ved at blive bygget 800 km herfra.
- Hvilket slags våben? - Det spiller ingen rolle for os.
Vi ved kun, at overherren kommer for at inspicere det om tre dage.
Skal vi bare gå ind og dræbe ham? De har sikkert et stærkt forsvar.
Underjordiske grotter fører hele vejen op til anlægget.
Hvorfor behøver I vores hjælp?
De vil opdage os. De fornemmer vores tilstedeværelse på tøjlingen.
Vi mangler de fornødne våben til at komme ind og slå overherren ihjel.
Det er derfor, vi har udsat os selv for fare og beder Dem om hjælp.
Det er meget information at tage ind. Vi må have tid til at tænke over det.
Udmærket. Vi venter uden for byen.
Men vi har ikke meget tid, general.
Sådan en mulighed vil ikke indfinde sig igen.
Skal du også af sted? Kan du ikke blive en enkelt nat?
Det går ikke. Ikke endnu i hvert fald.
Jeg må gå.
Mine herrer, jeg har aldrig hørt så meget pis i hele mit liv.
Det er svært at fordøje, men jeg er begyndt at tro på Skitteroprørerne.
Jeg sender ikke soldater ud på en vanvidsmission med det monster.
- Jeg kender Weaver og Mason... - Der er ikke mere at tale om!
Før dem tilbage til burene og skyd monstre, der nærmer sig.
- Min søn er sammen med dem. - Det er ikke mit ansvar.
- Skulle vi ikke angribe fjenden? - Nu går De over stregen, professor.
- Hvad? Jeg mister tålmodigheden. - De har ret, sir.
Det er vanvid at risikere jeres hær for så farlig en opgave.
Men jeg kender en enhed, der kan klare opgaven, og det er 2nd Mass.
Jeg sætter ikke engang jeres liv på spil. Det er selvmord.
Vi har levet på kanten af døden så længe, at vi er vant til det.
Vi bliver bare en pine for jer, hvis vi bliver her.
Fuldstændig korrekt. Det ville blive min nye karriere.
Lad gå. Saml jeres soldater.
I kan mødes med jeres Skittervenner uden for basen. Træd af.
Som du kan se, har en mulighed lige indfundet sig, sergent.
- Den venter lige uden for basen. - De mener Skitteroprørerne.
Klargør dine mænd. Ikke en eneste Skitter skal være i live i morgen.
Ben!
Hvad laver du her, Hal?
Må jeg ikke besøge min bror?
- Du sover vel ikke på den måde? - Jeg forsøgte, men besvimede.
- Jeg er menneske, trods alt. - Det var ikke det, jeg mente.
- Hvorfor kom du? - Jeg ville se dig.
Jeg ved, at tingene gik galt mellem os.
Jeg vil bare sige undskyld for det, jeg gjorde. Jeg er meget ked af det.
Jeg er også ked af det. Intet har givet mening på det sidste.
- Det må du nok sige. - Lige indtil nu.
- Virkelig? Hvad mener du? - Nu ved jeg, hvor jeg hører hjemme.
- Mener du her med Skitterne? - Ja.
Du hører hjemme hos din familie. Lyt til mig. Far har brug for dig.
Vi har alle sammen brug for dig. Tiden er inde til at vende hjem.
Verden fungerer ikke sådan længere.
Vi plejede at kæmpe side om side og var et rigtig godt team.
Det er sandt, men...
- Du bliver hos dem. - Ja.
- Du kan godt nok være frustrerende. - Sådan skal lillebrødre være.
Måske, men du er pokkers god til det.
- Vær forsigtig. - I lige måde.
- Det her var et kortvarigt paradis. - Det bliver skønt at være i felten.
Det føles underligt at sige det, men der er noget med...
- Kicket? - Ja, det er vel det.
Vi har kæmpet så længe, at vi ikke længere kender noget andet.
Undskyld.
- Er du okay? - Ja, jeg klarer mig.
Ved Tom det?
At jeg er gravid? Nej.
Jeg siger ikke noget før efter missionen.
Husarrest.
Så utroligt fornedrende. Jeg grundlagde vores samfund.
Jeg inviterede Bressler, for guds skyld.
Generalen er gået for vidt. Uden tvivl.
- Men du bærer også et vist ansvar. - Det gør jeg vel.
Jeg viste dårlig dømmekraft. Og generalen er ikke ondskabsfuld.
Det eneste problem er, at han tænker med sit... gevær.
- Du bruger ellers aldrig metaforer. - I dette tilfælde er det passende.
Da oberst Porter satte mig sammen med Weaver, virkede det vanvittigt.
Jeg troede, han ville dræbe mig, men vi fandt ud af det.
Vi ved, hvor farligt militærstyre er.
Måske, men vi kan ikke gemme os og lade som om rumvæsnerne ikke er der.
Så derfor tager du af sted på denne selvmordsmission?
Jeg skal tale med min far! Lejren er blevet angrebet.
- Jeg ser ikke Rødøje. Hvor er han? - Han og nogle andre slap væk.
Kan I ikke beskrive dem, der angreb?
Jeg så kun mundingsglimt. De kom derfra, og vi løb.
"Vi"? Du mener Skitterne?
- Og de andre aftøjlede børn. - Ingen skoaftryk.
Patronhylstre overalt. Kaliber 556 og 762.
- Bruges i de fleste af vores våben. - Vi stolede på jer.
- Han kunne være blevet dræbt. - Jeg forstår, du er oprørt.
Min søn blev dræbt af en Skitter lige for øjnene af mig.
De fleste i Charleston hader dem. Nogle har vel ladet følelserne styre.
- De retfærdiggør vel ikke angrebet? - Det er, som det er.
Punktum, det er forbi. Jeg aflyser missionen.
- Det kan du ikke gøre! - Det er en ordre! Begynd oprydning.
Det her handler om mere end oprørerne og overherrerne.
- Våbnet kan udslette alt levende. - Rødøje vidste jo intet om våbnet.
Han stolede ikke på Bressler. Jeg har tegningerne i hovedet.
- Jeg kan vise vej. - Kaptajn?
At komme usete ind og ud kræver en mindre styrke. Men vi gør det!
- General! - Hvad er der?
Jeg håber ikke, De tager det ilde op, men 2nd Mass udfører missionen.
- Jeg gav en ordre. - Ja, men vi gør det alligevel.
Med eller uden Deres tilladelse.
- Fint. I har min tilladelse. - Ja, sir.
Oplad og sikr våbnene! Klar til afgang, Dai.
- Skønt at se dig i normalt tøj. - Jeg er enig.
- Kaptajnens stilfuldhed fremhæves. - Kaptajnen er fuld af stil.
Klap i!
Ellers vil denne stilfulde støvle sparke jer bagi!
Lad os komme i gang.
- Hvor skal du hen, Jeanne? - Hvad tror du? Jeg har pakket.
- Nej, du tager ikke med os. - Jeg har kamperfaring.
- Det tvivler jeg ikke på. - I behøver folk, I kan stole på.
- Det er ikke det, det handler om. - Jo, det er.
- Du må blive i Charleston. - Nej, jeg vil kæmpe sammen med dig.
Min skat...
Sandheden er -
- at jeg ikke kan klare at miste dig igen.
I lige måde. At dø sammen er bedre end at vente på dig her.
Nogen skal jo overleve krigen og afslutte det, der er påbegyndt her.
Ved du hvad? Efter at have set dig argumentere mod Manchester -
- så tror jeg... Jeg ved, at du er den rette person til det.
- Du må ikke dø, bjørnefar. - Bare rolig, bjørneunge.
Din far er alt for stædig til at dø.
- Jeg vidste ikke, du kunne tegne. - En af tøjlingens mange fordele.
- Jeg er imponeret. - Hvad er det?
Mit speciale. Vægknuseren. Den slår hul i hvad som helst.
Efter alle de måneder på flugt er det os, der angriber dem.
- De her skulle vi have haft før. - At vi har dem nu, er det vigtigste.
- Vi ses på den anden side, Jim. - Tag dem med hjem.
- Af sted! Det er ingen bustur. - Og jeg, som ville se Grand Canyon.
Modigt af dig at komme her efter at have skudt mig.
Jeg beklager, Lyle. Clemmons ville have dræbt dig.
- Hvor er din uniform? - Jeg brændte den.
Jeg skulle aldrig have taget den på. Den satte griller i hovedet på mig.
Må jeg komme tilbage, Pope? Jeg kan tænke klart igen.
- Hvad skal jeg gøre med dig, Tector? - Det er vist op til dig.
Det er det nemlig. Kør bilen.
Far! Jeg vil ønske jer held og lykke med jagten.
Tak. Vi er tilbage om nogle dage. Var der andet?
Jeg troede, jeg havde bevist, at jeg er en god soldat.
- Hvorfor må jeg ikke komme med? - Er det ikke indlysende?
Lourdes. Hun har haft det svært, med Jamil og det hele.
Jeg har brug for nogen, der kan sørge for hendes sikkerhed.
Forstået, far.
Du behøver ikke tage med.
Efterlader du din kvinde hjemme, mens I skal slås mod de slemme rumvæsner?
Jeg ved, du ikke kan tåle at se blod og ville forbløde uden mig.
Pas godt på dig selv.
Af sted! Vi må ikke komme for sent til vores date med fiskehovedet!
- Er du okay? - Jeg bryder mig ikke om små rum.
Du kunne være blevet ved lastbilerne med Lyle og Crazy Lee.
Undskyld, det er en gammel vane.
- Det er sødt på en gammeldags måde. - Du behøver ikke sige mere.
Jeg kom til at tænke på, at det her er et godt sted for kryb.
Tak for den tanke.
Helt seriøst. Hvis vi ikke kan finde vej ud, så vil jeg sige...
Sig ikke noget. Vi klarer os. Det gør vi altid.
- Men hvis vi ikke gør... - Det gør vi.
Kammeret er på den anden side af muren.
- Det matcher tegningen. - Begynd at gøre klar.
- Sæt den ned. - Hold den lige.
Jeg skal bruge lidt mere. Giv mig kablet.
- Han er her, jeg kan mærke det. - Okay.
Vi møder ham sammen og sørger for, at han ikke overlever.
- Hvordan går det, drenge? - Et par sekunder til.
- I dækning! - Tilbage!
- Rumvæsnerne må have hørt det. - De kommer sikkert straks.
- Hvilken vej, Ben? - Jeg er ikke sikker.
Anthony, Maggie. Hent sprængstoffet.
Tom! Tag Ben, Hal, Maggie, Anne og Dai med dig og gå til venstre.
Vi andre går til højre. Anbring ladningerne. Vi mødes ved indgangen.
- Så sprænger vi det hele i luften. - Kom med mig.
Så går vi i gang. Fart på.
Skynd jer! Læg ladningerne ud.
Den peger opad? Hvorfor? De har allerede tilintetgjort flyvevåbenet.
Den er ikke bestemt for mennesker.
Skitters!
Dai!
Nej, Dai!
Professor Mason?
Karen?
Sikke en ubehagelig overraskelse.
- Anne! Er du uskadt? - Jeg er okay.
- Dr. Glass er langtfra okay. - Lyt ikke til hende!
Så er det nok, Ben!
Min herre har været meget tålmodig, men du er konstant til besvær.
Dejligt at høre. Jeg må virkelig have skræmt ham.
- Tør han ikke vise sig? - Tværtimod. Han er lige her.
Han spørger, hvordan I vidste, anlægget lå her.
Du skal nok fortælle alt.
I kan lige så godt dræbe mig, for jeg fortæller jer ikke noget.
Du vil dø, Tom. Det vil I alle.
Min herre insisterer på det.
Men først: Du husker sikkert den her.
Og smerten, den kan påføre.
Stop!
Jeg har længtes efter at gøre det her.
Rør ham ikke!
Hal!
- Fortæl alt, hvad I ved. - Gå ad helvede til!
Vi gemmer dr. Glass til sidst. For gammelt venskabs skyld.
Var det det hele?
Nyder han at se på?
Han bryder sig lige så lidt om jer, som I bryder jer om en myg.
I er bare et irritationsmoment. Jeg ville gerne slippe for at gøre dette.
Rør mig ikke!
Hun er gravid, Tom.
Hun bærer på dit barn.
Du vidste det altså ikke?
Jeg fortæller alt, hvad I vil vide, hvis du lader være.
Hal! Du skal nok klare det.
Det er ikke forbi, Tom! I vil aldrig vinde!
Vi henter hjælp.
Jeg forstår.
Bliv ved med at kæmpe.
- Vi må af sted. - Klargør ladningerne. Til grotten!
Vi sprænger hele butikken i luften. Tector, hjælp mig med Dais krop.
2nd Mass på vej ind!
Missionen er fuldført, sir.
Sørg for at give dem mad! Giv dem alt, hvad de vil have!
Godt gået, kaptajn. Jeg er meget stolt af 2nd Mass.
Det var ikke kønt, men vi gjorde det. Vi mistede Dai.
Han var en god soldat.
Far! Ben!
- Var det fedt? - Det kan man godt sige.
Bliver du hos os nu?
- Ben har en vigtig mission. - Selvfølgelig bliver jeg.
Vi burde starte et spil Matador, hvis du tror, du kan slå mig.
Hvor er Hal?
Han kan have fået hjernerystelse, men han trækker vejret på egen hånd.
- Hvad betyder det? - Intet. Vi kan kun vente og se.
Det er nok bedst at lade ham hvile.
Jeg lover at holde øje med ham.
Så...
- Du er gravid. - Jeg ville have sagt det, men...
- Hvordan har du det med det? - Jeg ved ikke rigtig. Hvad med dig?
Når jeg tænker på det, bliver jeg glad.
- Hvad er der? - Jeg ved det ikke...
Jeg ved ikke, om det er fair at sætte et barn i verden, som den er nu.
Hvis der er nogen fremtid for os...
...for nogen af os overhovedet...
Hvordan kan vi så lade være?
- Den sejrende helt. - Eller den fortabte søn?
Jeg er glad for, du er helskindet tilbage. Trist med din søn.
- Ja, nu kan vi kun håbe. - Naturligvis.
Jeg beder for ham. Og I har alle vore ressourcer til rådighed.
- Vil du have et glas? - Nej tak.
- Er du sikker? - Whisky, ren.
- Bressler går med til civilt styre. - På en betingelse.
Betingelsen er, at jeg ikke længere har posten som majoritetsleder.
Det går jeg gerne med til. Jobbet passer bedre til en yngre mand.
En som dig.
Jeg kan ikke, Arthur.
Jeg er smigret, men nej.
Jeg bliver, til Hal er rask. Men kaptajn Weaver og jeg er enige.
- Charleston passer ikke 2nd Mass. - Det var ikke det, jeg håbede på.
Jeg er ked af det. Når rumvæsnerne er væk, bliver jeg den første -
- som tager hammeren frem og smeder sværdet til et plovskær.
Men indtil den dag kommer, vil jeg kæmpe.
Ikke fordi jeg vil, men fordi jeg er nødt til det.
- Hvordan tog han nyheden? - Ikke godt.
Jo før vi kommer væk herfra, des bedre.
- Vi har oplevet meget sammen. - Ja, det har vi.
Jeg ved ikke, hvad der venter. Hverken for mig selv eller 2nd Mass.
Heller ikke jeg.
Hvad der end sker, håber jeg, vi holder sammen som et team.
Det forstår jeg.
- Jordskælv? - Nej, det er ikke et jordskælv.
- Hvad pokker er det? - Ikke noget, vi har set før.
Tekster: Lise Lønsmann www.sdimedia.com